400 år efter at den sidste konge var fordrevet fra byen
regerer republikken Rom mange nationer,
men kan ikke regere sig selv.
Byen er konstant i konflikter
mellem befolkningen og adelen.
Magten er delt og ordenen bibeholdes
mellem to soldater, gamle venner
Gnaeus Pompey Magnus og Gaius Julius Cæsar.
Engang var Pompey anerkendt af alle som den største af de to,
men i de sidste 8 år, mens Pompey har bevaret roen i Rom,
har Cæsar ført en erobrings krig i Gallien
som har gjort ham utrolig velhavende og populær.
Magtbalancen er ved at skifte,
og adelen er begyndt at blive bekymret.
Selv om han er adelig,
så står Cæsar med det romerske folk.
En mand som ham, en aristokrat med soldater, penge
og folkets støtte, vil måske gøre sig til konge.
Pullo, i formation!
Pullo!
Enkel formation!
Skjolde på mig!
Kom tilbage i formationen, dit fordrukne fjols!
Omgrupper!
Legionær Titus Pullo er en helt fra den 13. legion,
men se ham nu.
Retfærdigheden vil sejre til sidst.
Han har begået en grov forbrydelse,
og han betaler for den med sit liv!
Og det gælder alle som bryder loven.
Ballademagere og drukkenbolte vil blive pisket.
Tyve vil blive hængt.
Desertører vil blive korsfæstet.
Er det alt?
Jeg var lige begyndt at more mig selv.
Foran dig...
Vercingetorix, søn af Celtil,
høvding for stammen Arverni,
kommandør for oprørerne i Alesia,
konge over alle gallere.
Hvad skal der ske med ham?
- Cæsar!
Cæsar!
Cæsar! Cæsar! Cæsar!
Hey, hvad sker der?
Hey! Her!
I pis-drikkende sønner af cirkus ludere!
Gallernes høvding har overgivet sig til Cæsar.
Krigen er forbi.
Sig ikke det.
Drengene har fået to dages orlov
til at plyndre byen og tage souvenirs.
De bliver alle rige.
Og jeg er herinde!
- Kom nu, derind!
400 denarii? Er du vanvittig?
Det er markedsprisen.
Vi vil betalte den vanlige pris for arbejdsmænd og fødedygtige kvinder, og så videre.
Fra Pompey Magnus, sir.
Sæt bund prisen til 8
"Min kære ven og partner, Gaius,
Jeg har dårligt nyt."
Tilgiv mig.
Jeg tilgiver dig. Jeg tilgiver dig.
- Vær god mod mine slaver. - Det lover jeg.
Og mod min far.
Det lover jeg.
Kys mig.
Dit hår.
Sjovt.
Dette er ikke elendige bønder fra østen.
Dette er de bedste fra den galliske nation.
En overflod på markedet. Du vil ikke kunne give dem væk.
- 7 og så er det alt. - Med levering til Massilia ?
- Ja tak. - Aftalt! Sørg for resten.
Jeg håber du får en god pris for de parasitter.
God nok.
Nyt fra Rom?
Pompey skriver.
Min datter Julia er død i barsels-sengen.
Det gør mig ondt.
Og barnet?
En pige. Dødfødt.
Pompey får brug for en ny kone.
Cæsar! Cæsar! Cæsar!
Mere af Cæsar's rov fra Gallien.
Cæsar! Cæsar!
Hvilken forfærdelig lyd pøbelen laver, når de er glade.
Dette er musik.
Bare vent indtil Cæsar får dem til at skrige efter vores blod.
Så vil du høre noget forfærdeligt.
Der er en god dusør
for at returnere en slave kvinde
stjålet eller bortført
fra Marius Dolabella's hus.
Under beskyttelse af Pompey Magnus
og Julius Cæsar, mødes senatet i morgen.
Vær opmærksom!
Uorden vil ikke tolereres.
Det var dejligt, Timon.
To hingste er kommet til Rom i dag.
Selvfølgelig,
hvor barnligt af mig.
Du vil have hesten.
Ja.
Nu ikke være sur.
Det var ikke en prøvelse for mig.
Jeg har altid fundet det lidt perverst erotisk
med liderlige små mænd.
Vær ikke genert, Octavian. kom ind.
Vær ikke sky. Kom ind.
Jeg har købt en hest.
Har du?
Den bedste hest i hele Rom.
Jeg er glad på dine vegne.
Det er en gave til din onkel.
Jeg vil have dig til at tage dyret med til Gallien
og give ham det personligt.
Hvorfor?
Tja, når er tilbage i Rom, så vil alle give ham gaver.
Vi må være først.
Jeg tvivler på at han vender tilbage til Rom lige foreløbig.
Senatets fjendskab vil forhindre ham.
- Officielt set, så er det ikke... - Start ikke med det officielle snak.
Du ved det keder mig.
Der er lang vej til Gallien.
Præcist. Bare en knægt,
og du vil risikere dit live for at ære din kære onkel.
Du vil ride ind i Cæsar's lejr alene, på en prægtig hvid hingst.
Det er en gave han sent vil glemme.
Alene?
Tja, du har en masse slaver.
Du vil være i sikkerhed.
Og du vil gøre din mør meget stolt og glad.
Cato, senatet hører dig.
Pompey Magnus...
Jeg har et spørgsmål vedrørende din ven og medkonsul...
Venus' yndling, Gaius Julius Cæsar.
Cæsar's familie, Julii, lader som om de er efterkommere af Venus, barnebarn af Enea, Iulus.
Hvorfor er hans stol stadig tom?
Hvorfor kommer han ikke hjem? Hans illegale krig er ovre.
Gallien har været i knæ længe.
Hvorfor holder Cæsar hans soldater...
fra deres familier og venner?
I 8 lange år,
har han mæsket sig som en ulv,
i Galliens blod,
og derved gjort sig selv uhyre rig.
- Hvorfor? - Sid ned!
Hvorfor forkæler han pøbelen med hesteløb og kampe og overdådige fester?
Hvorfor han betalt gælden
for hver enkelt fjols i Senatets hus?
Hvorfor?
Jeg vil fortælle hvorfor han gør disse ting.
Han ønsker at købe sig selv en krone.
Han vil ødelægge republikken
og regere over Rom
som en forbandet tyran!
Derfor!
Derfor foreslår jeg,
at Cæsar's guvenørskab i Gallien bliver tilbagekaldt øjeblikkeligt,
at hans hære bliver opløst
og at han bliver kaldt til Rom for at svare på anklager
om illegal krigsførelse,
tyveri,
bestikkelse
og forræderi!
Udmærket, Cato.
Fuld af gode ideer, som sædvanlig.
Cæsar
har været meget generøs overfor folket
fordi han elsker folket ligesom jeg gør.
Det er folket der regerer, ikke jer, fine adelsmænd.
Det er Pompey's soldater der regerer,
ikke os, fine adelsmænd
Jeg vil skåne os for timevis af ligegyldig snak
og anvende min konsulære veto på dit forslag.
- Ja! - Jeg vil ikke...
- Stille!
Er vi børn? Lad konsulen tale.
Mange tak, Cicero.
- Jeg vil ikke... - Men...
Hvis jeg må sige et par ord inden du fortsætter.
Når man står overfor en sulten ulv,
er det ikke klogt at opmuntre bæstet,
som Cato vil have os til at gøre.
Men
det er heller ikke klogt
at lade som om det knurrende bæst
er din ven og række den hånden
som Pompey gør.
Måske vil have vi klatrer op i et træ.
Cæsar er min bror gennem en hellig ed.
Jeg kender hans hjerte. Han er min ven
og en loyal søn af republikken.
Og indtil en beviser det modsatte,
så vil jeg ikke forråde ham.
Pompey Magnus, min kære ven, du er vel mødt.
Scipio, Cato.
Jeg vil ikke antage jer for venner af mime-teater.
Du kender min datter, Cornelia.
Enke efter ædle Publius som døde ved Carrhae.
Cornelia, din mand var en god romer.
Jeg takker dig.
Fader, min tilstedeværelse er ikke passende.
Der er en uanstændig kvinde på scenen.
Jeg anede det ikke.
Vi vil ikke tøve mere.
Pompey, en god aften til dig.
Hvis det behager dig, må vi tale alene?
Hverken vi aristokrater alene
eller du og dine soldater alene kan knuse Cæsar.
Stop.
Jeg siger ikke at I ønsker at knuse Cæsar,
Jeg siger kun at hvis I ønskede det, så kan I ikke gøre det alene.
Jeg har ikke brug for jer ædle herrer.
Jeg behøver kun trampe med fødderne
og legioner vil komme frem overalt i Italien!
Jeg kan knuse Cæsar som et insekt
hvis jeg ville.
Jeg ønsker det ikke.
Frasig ham, Pompey!
Frasig Cæsar!
Allier dig med os og hans styrke vil visne væk.
Det er dig som er den reelle magt.
Det er dig som folket virkelig elsker.
Tror du stadig de vil råbe Cæsar's navn
når han løber tør for Galliske effekter han kan vise dem?
Tror I jeg bekymrer mig om hvilke navne der råbes i gaderne?
Ingenting er mere vigtigt.
I beder mig om åbent at forråde en ven.
Jag kan ikke gøre det.
Godnat.
Skøre lillebror.
Alting vil være ok.
Er han ikke perfekt? En rigtig lille soldat.
- Han er bange. - Sludder.
Romerske mænd er ikke bange.
Han er ked af at forlade sin mor. Du er ikke bange,
er du, Octavian ?
Selvfølgelig er du ikke. Tiden flyver. Giv mig et kys, min kære.
Andros.
Bring ham sikkert tilbage eller jeg vil bruge øjnene
fra dine børn som perler.
Lyco, hesten... Jeg håber ikke den er for dyr.
Undskyld herre, men hesten var allerede solgt.
Til Atia fra Julii familien.
Atia ?
Hun sender den til Gallien...
En gave til Cæsar.
Fandens også!
Skal han have alting?
Nu da du skulle være i Gallien alligevel,
så vil jeg slå to fluer med et smæk.
Lad mig kigge på dig.
Grim som altid, er jeg bange for.
Overhovedet ikke. Alderen klæder dig, Brutus.
Hvor længe siden er det?
- 5 år? - Nej, 6.
Hvor smart.
Næsten som et rigtigt hus.
Det gør mig ondt med dit tab.
Julia og det øvrige. Forfærdelig ting.
Kondolence, virkelig.
Fortæl mig nu, hvordan har din mor det?
Det samme som altid.
Hun sender sine hilsner, forlanger at vide
hvorfor du ikke har skrevet til hende i måneder.
Jeg kan udbedre det, hvis du vil være min kurér.
Jeg har adskillige breve at sende.
Hvis jeg kunne få mig selv til at stige på en anden hest.
Jeg anede ikke at Gallien var så langt væk.
Brutus, gamle dreng...
hvad i alverden laver du her?
Mark Antony, hvor glædeligt.
Jeg har besøgt min fætter i Narbo.
Hvordan har din idiotiske fætter det?
- Han havde... - Faktisk, undskyld mig, jeg har lidt travlt.
Jeg har brug for, lad os sige, en halv guld-talent.
Virkelig?
Se hvordan han stoler på mig.
- For ørnen. - Selvfølgelig. Strabo!
Giv hans nåde Mark Antony en halv guld-talent.
- En halv guld-talent. - Og ikke en øre mere.
Dominus.
Jeg ved ikke hvordan du holder ham ud.
Han elsker at slås.
Den måde han opfører sig på, får en til at tro han ikke kommer fra nogen familie overhovedet.
Han har et vulgært strejf. Det generer ikke mig.
Hvad er det med ørnen?
Min personlige fane blev stjålet af røvere.
En slem ting.
Legionærerne havde allerede hjemve og var sure da ørnen blev stjålet.
Nu er de bestemt klar til mytteri.
Mændene tror det er et sikkert tegn på min undergang,
og de ævler som gæs for at blive hjemsendt.
De så ikke utilfredse ud.
Tjah, de viser aldrig deres utilfredshed. Det får de pisk for.
Jeg siger dig, Brutus,
Jeg ved ikke hvad jeg skal stille op.
Mester Octavian...
Vasio er kun nogle få mil herfra.
Rør mig ikke uden tilladelse.
Vand.
Lucius Vorenus.
Du har en forstand.
Det siger tribunerne.
Så sig mig, hvis det var dig som skulle fremskaffe Cæsar's ørn,
hvordan ville du bære dig ad med det?
Jeg ville tage gidsler fra hver eneste stamme i Gallien
og korsfæste dem en for en
indtil en eller anden fortæller mig hvor ørnen er.
Derefter, ville jeg gå ind, stille og hurtigt med en eller to mand og...
- stjæle den tilbage. - Godt.
Vi tænker ens.
Gør det.
Gør det, sir?
Jeg mener der er en tortur deling med i tredje legion,
men du må gerne vælge dine egne mænd hvis du ønsker.
Der er en kvart talent der, til bestikkelse og lignende.
- Brug den klogt. - Sir.
Nej! Tag mig end!
Tag mig ned!
Tag mig ned! Jeg ved... Jeg ved hvor ørnen er.
Tal.
De blå Spaniere, de kom en aften for at overnatte...
og red så til Cadurci.
Nåde! Nåde, nåde. Tag mig ned.
Cadurci.
Skæbnen pisser på mig.
- Tag mig end. - Tag dem ned.
Forculus,
hvis du er den rigtige gud for det,
så kalder jeg på dig for hjælp.
Hvis du vil åbne denne dør for mig, så...
vil jeg dræbe et fint hvidt lam til din ære,
eller, skulle jeg fejle, hvis jeg ikke kan få et til en god pris,
så 6 duer.
Dette lover jeg dig, Forculus.
Legionær Titus Pullo, rejs dig.
Hvad laver han her?
Du bliver løsladt til...
anden spyd Centurion Lucius Vorenus.
Gør din pligt til hans tilfredshed, og du vil blive sparet for ydmygelse i arenaen.
Jeg vil ikke engang stå ved siden af den lille lort, ej heller gøre tjeneste under ham.
Jeg bliver her, mange tak.
Denne ordre kommer direkte fra hans excellence Mark Antony selv.
Du skal tilbagebringe Cæsar's ørn.
Mig? Finde Cæsar's ørn.
- Brutus? - Mor!
Du kan ikke forestille dig hvor godt det er at være hjemme.
Du er ligeså brun som en bønne.
Det får mig til at se "soldater-agtig" ud.
Det gør det, det gør det.
- Hvordan havde fætter Marcellus det? - Kedeligt men ved godt helbred.
- Og Cæsar ? - Hvem?
Vær ikke ond.
Har han det godt? Spurgte han til mig?
Gjorde han?
Det kan jeg ikke huske.
Jeg tror det ikke.
Han skrev dog et brev til dig.
Dit uhyre.
"Kæreste Servilia, tilgiv min lange tavshed.
Disse sidste lange måneder har udelukkende været blod, jern og mudder,
og ikke tid til at skrive breve til venner.
Stol på at jeg har tænkt på dig med stor ømhed.
Jeg savner at være samme og alene med dig.
"stor ømhed."
"savner at være alene med dig".
Tror du han siger sådanne ting til sin kone?
"Ømhed" ? Hvad er det?
Han kunne ikke sige "kærlighed".
Vil du have ham til at spille på en harpe?
Han er en soldat, ikke en poet.
Dagene forsvinder,
vore gæster vil ankomme.
Du rider godt. Næsten lige så godt som mig.
Pullo, du skal tiltale mig korrekt.
Næsten lige så godt som mig, sir.
Mig, jeg har det i blodet. Min far var muligvis en Ubian.
Hvor lærte du at ride så pænt?
Det må du selv om. Jeg prøver kun på at være venlig.
Min mors folk opdrættede heste i Mutina.
Mutina, i nærheden af Regium ? Deroppe omkring?
- Deroppe omkring. - Godt land.
Hør her, sir, tak for at du tog mig med på denne opgave.
- En god måde at gøre bod på. - Bod?
For at få mig i denne suppedas ved at kalde mig øgenavne.
- Men glem det. - Aldrig. Jeg glemmer det ikke.
Titus Pullo glemmer aldrig en tjeneste.
Hvad mener du med "ha" ?
Hvor store tror du chancerne er for at finde ørnen?
13. deling opgiver aldrig, vel?
Lille eller ingen chance. Ørnen kan være hvor som helst.
Begravet, smeltet om, på bunden af havet.
Vi jager en sort hund i natten.
Og ikke at finde ørnen er det samme som at miste den.
Vi vil være vanærede. Jeg valgte dig
fordi du allerede er vanæret og dømt til døden.
Så du gjorde ikke bod alligevel?
Pullo, reelt set, så er du allerede død.
Tabet af et fordrukkent fjols gør ingen skade på Legionen.
Hvis jeg allerede er død, sir,
så skulle du være forsigtig med hvordan du tiltaler mig.
Hvis jeg har intet at tabe,
hvad forhindrer mig i at skære dig i små stykker
og ride langt væk?
Hvad skulle stoppe mig, sir ?
Tjah, hvis din ære i at være en soldat i 13. deling ikke er nok,
så må jeg stole på mine udmærkede kamp teknikker.
Udmærkede kamp teknikker?
Udmærket.
Og selvfølgelig, du må forestille hår her til,
stort overskæg, den mest afskyelige stank.
De spiser kun råt kød og vasker sig aldrig.
De har dog en beundringsværdig tradition.
De løser deres politiske uenigheder
med kamp til døden.
- Fantastisk ide. - Er det ikke?
Mor plager mig altid om at gå ind i politik.
Jamen, det har altid været en familie tradition
og pligt igennem...
500 år.
Det er så forfærdeligt kedelige ting.
Ser du, hvis senatet behandlede ting som tyskerne
så ville jeg absolut komme og se på.
Jaeh, ingen trivielle søgsmål og endeløse debatter,
Bare sværd, knive...
- Meget mere underholdende. - Brutus, kan jeg tale med dig.
Sig mig, du er en god bedømmer.
Hvordan har min køre ven Cæsar det?
Tja, han har...
Han har haft det bedre, tror jeg.
Meget...meget træt for at være ærlig. En smule demoraliseret.
Cæsar demoraliseret? Aldrig.
Hans fane blev stjålet.
Hvordan lod han dog denne tåbelig ting ske?
Jeg ved det ikke, mens hans opførsel og vrede over det...
Du ved hvordan pøbelen kan være omkring sådanne ting...
Desperate for at komme hjem, på kanten til mytteri.
Jeg har hørt der var nogen utilfredshed,
men mytteri? Svært at tro på.
Kan du forestille dig det?
Efter alt hvad han har gjort for dem,
så er han ikke sikker på at de vil...
...slås for ham mere.
Og de lave klasser har en meget grov form for loyalitet.
Undskyld.
Jeg mente ikke dig. Du er laveste klasse,
men det er blot laveste klasse generelt.
En meget grov form for loyalitet.
Undskyld mig.
"Min kære niece,
jeg håber du og børnene har det godt.
Jeg har en opgave til dig.
Etikken siger, at jeg skal give en ny kone til Pompey,
men jeg har været væk for længe til at vide hvilken kvinde
i vores familie vil være bedst egnet.
Jeg ville spørge Calpurnia, men selv om hun er en udmærket hustru,
så har hun ingen sans for den slags.
Gør mig den tjeneste at vælge hvilken pige
du mener er bedst egnet til at behage
og tilbyde sig selv til ham i mit navn".
Undskyld, jeg var langt borte.
Cæsar har vel ikke dårlig nyt, håber jeg.
Nej, nej slet ikke. Overhovedet ikke.
- Hvilken dejlig fest. - Mange tak.
Men ikke så dejlig som du ser ud i den kjole.
Og Octavia... Så smuk.
Ja, jeg forsøger.
Hun insisterer på at hænge.
Hvor er Octavian ?
Han er i Gallien.
Bedstemor siger at din dreng ikke bliver skadet.
Godt.
Sig mig nu, hvordan går dit ægteskab?
Glabius er en god mand.
Du overrasker mig. Jeg troede der var problemer mellem jer.
Skal du altid have en nål i hånden?
Jeg spurgte bare. Undskyld min nysgerrighed.
Der var problemer førhen,
men vi overvandt dem.
Vi elsker hinanden meget.
Det er en skam. Nu får jeg det dårligt.
Jeg troede du ville være begejstret.
Hvad mener du?
Onkel Julius vil give dig væk
til Pompey Magnus.
- Onkel Julius vil... - Jeg ved at Pompey ikke har mange manerer,
men jeg har hørt at han er en god elsker.
Og du skal være den første kvinde i Rom.
Vi må få dig skilt fra Glabius, Selvfølgelig, så hurtigt som muligt.
Jeg gør det ikke.
Jeg elsker min mand.
Hvis du ikke lader dig skille fra Glabius frivilligt,
så vil Cæsar bede Glabius om at gå fra dig.
Og Glabius vil nægte det.
Utvivlsomt, og så bliver han dræbt.
Og vil nogen have at det sker?
Cæsar ville ikke gøre det.
Manden har været i Gallien i 8 år.
Han er stort set et monster.
Han har tårer i øjnene.
Tårer!
Han elsker mig.
En feminin ægtemand er ikke brugbar for nogen.
Og dine tjenere! Hvilken forkælelse!
Jeg tror du giver dem for meget mad.
Lidt mere arsenik, vil jeg tro, Gaia.
Prøv at se mere glad ud, Octavia.
Det er for familiens bedste.
Jeg er ligeglad.
Du og jeg og din bror er alene i denne verden.
- Vi må være stærke. - Vi er ikke alene.
- Cæsar er... - Cæsar er i Gallien.
Pompey er her.
Fat mod, min elskede.
Parthianerne truede min venstre flanke.
Og så, frem for at forkorte kolonnen,
som ville være konventionelt,
så sendte jeg min reserve-kavaleri ind og udmanøvrerede dem.
Bravo, Magnus. Mesterligt.
Er han ikke mesterlig, Octavia?
Mesterlig.
Magnus, fortæl mig en ting, og vær ærlig.
Finder du min datter tilfredsstillende?
Meget tilfredsstillende, uden tvivl.
Jeg kan derfor fortælle dig, at Cæsar,
som et symbol på hans evige venskab,
vil tilbyde dig giftermål med hende.
Er hun ikke gift med unge Glabius ?
Fraskilt.
Måske vil du have lidt betænkningstid?
Undskyld mig.
Jeg var uforberedt.
Hvordan kan jeg afvise en værdig og ærbar brud?
Cæsar er alt for gavmild
Udmærket.
Vi må vente til næste måned,
på en reel ceremoni, selvfølgelig.
Når du er færdig med at sørge over Julia.
Selvfølgelig, selvfølgelig. Men du må benytte dig
af dine ægteskabelige privilegier når som helst.
Nu, hvis du vil.
- Det er virkelig ikke nødvendigt. - Vær ikke fjollet.
Octavia vil gerne.
Ingen grund til at være genert.
Vi er jo trods alt familie nu.
Britiske kvinder... Det er vild snuhed.
Du skal jagte dem så råvildt.
Men når du først får dem under dig,
slap som din bedste XXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXXX???
Er du kun glad for kvinder?
Hvad er der ellers?
Mad, tror jeg.
Kan du ikke lide kvinder?
Selvfølgelig kan jeg det.
Jeg er gift med en.
- Jeg har en kone, Niobe. - Jaså. Kan centurioner gifte sig?
Jeg fik speciel dispensation.
En speciel dispensation ? Hun må være en god...
...kvinde.
Det er hun.
Det er længe siden du har set hende.
7 år og 140 dage.
Det er hårdt. Må lykken tilsmile dig.
Men jeg har mere almindelig smag.
Jeg kan lide at dræbe min fjende, tage deres guld,
og nyde deres kvinder.
Det er det.
Hvorfor binde dig til en?
Hvor er spændingen? Hvor er fornøjelsen?
Pullo, hvornår havde du sidst en kvinde,
som ikke græd eller ville have betaling?
Du har første vagt. Væk mig når månen står i zenith.
Du har ret, sir.
Holdt!
De var ikke særlig gode heste alligevel.
Mit folk kæmpede ved Zama og Magnesia,
Min far red med Sulla, og jeg er degraderet til det her...
ingen heste og røvet af børn.
God hest.
Kig her, Mars. Kig her, Mars.
Jeg er Titus Pullo. Disse forbandede mænd er min gave til dig.
Tak guderne for at du kom. Jeg er dig evigt taknemmelig.
Hør her. Jeg befaler dig at løslade mig nu.
Flot måde at tale på for en slave. Du kommer ikke langt med den mund.
Jeg er ikke en slave.
Jeg er Gaius Octavian fra familien Julii.
Nevø til Julius Cæsar.
Gaius hvem?
Jeg er en romersk indbygger af nobel oprindelse,
og jeg befaler dig at skære disse reb over.
Sig "vær venlig".
Vær venlig.
Jeg forsikrer dig at du vil blive rigeligt belønnet,
for dine tjenester for mig.
Se hvor godt han snakker?
Han er overbevisende. Det giver jeg ham.
Cæsar vil bevise hvem jeg er. Tag mig til ham.
Det kan vikke endnu. Vi har vores ordrer.
- Hvilke ordrer? - Vi skal finde Cæsar's stjålne ørn.
Cæsar ville ikke løfte et øjenbryn for hans ørn.
I bliver snydt.
Hvis Cæsar er ligeglad med ørnen, hvorfor sendte han så os for at finde den?
Det ville se mærkeligt ud hvis han ikke gjorde noget.
Faktisk, så er det nyttigt for Cæsar at miste ørnen.
Hvorfor er det godt for Cæsar ?
Fordi Pompey ikke er en klog filosof.
Han vil tage et symbolsk tab for reel svaghed.
Forklar.
Cæsar vil ikke slå først mod en gammel ven,
så han ønsker at narre Pompey til at angribe ham først.
Pompey vil kun gøre det såfremt Cæsar er svag.
Nej. De er som brødre, de to.
Da Julia døde, så røg det sidste bånd mellem dem.
Cæsar har taget befolkningens gunst fra Pompey,
og det var hans dyrebareste ejendom.
En krig er uundgåelig.
Pullo.
Blå spaniere.
God morgen, onkel.
Octavian ?
En af Pompey's mænd. Jeg misfortolkede ham.
Jeg troede det ville tage strategi at vende ham imod mig,
men han må have skiftet side da Julia døde.
Og i mellemtiden har han forsvaret dig i senatet.
Han har en sardins snuhed, det fjols.
Slaget begynder.
Det er på tide.
Porca Juno.
"Kæreste Pompey,
Jeg vil mene at den medfølgende mand tilhører dig.
Lige en hurtig besked om at jeg har besluttet at overvintre,
den 13. legion tættere på hjem, ved Ravenna.
Så jeg får snart fornøjelsen af at hilse på dig personligt".
Pompey ! Pompey !
Alle sammen, dette er min nye kone, Cornelia.
Hvis du havde fremkaldt en lille smule charme,
i stedet for at surmule ligesom en dum gammel ko,
- så var dette aldrig sket. - Åh, min kære!
Jeg talte kun i vrede.
Alle ved at det er en politisk fornægtelse.
Pompey og Cæsar er fjender nu.
Man skal bare se på Cornelia.
Stakkels triste kylling, plukket og kogt.
Måske vil Glabius tage mig tilbage.
Vi skal finde dig en som er mere værdig end Glabius.
Jeg er blevet vanæret foran hele byen!
Sludder!
En pige fra en god familie kan aldrig blive vanæret,
af en skurkagtig lille plebejer som Pompey!
Nej...
Det er mig som ser fjollet ud.
Det er mig som har tabt ansigt!
Jeg ønsker ham død.
Og det skal du få.
Pompey skal æde sand for dette.